Дами и господа, добър вечер!
Време е хората да се опълчат срещу съдбата си.
Животът винаги дава шанс на всеки да избере пътеката на бъдещето си.
Когато младежът прочете последното писмо
избра ново бъдеще, но какво?
Действие 21: "Истинското момче"
Графе! Трябва да обсъдим нещо изключително важно!
Графе!
Дали вече не е напуснал Париж?
След фалита на една от най-големите парижки банки,
хиляди хора се вдигнаха на протест.
В момента собственикът, господин Данглар, е в неизвестност…
Сбирщина глупци! Всичките ви съкровища са мои!
Винаги извличам печалба от всичко!
С тези пари ще се оправя навсякъде.
Пет трилиона франка ще ми спечелят войната. Откъде ли да започна?
По дяволите, без Мишел е ужасно бавно!
Добър ден, господин Данглар.
Граф Монте Кристо!
Мислех, че това е частен полет.
Преследвам ви чак от Париж. - Не е било нужно.
Надявах се да ми заемете малко пари.
Около пет трилиона франка, веднага.
Пет трилиона?
Според този наш договор няма горна граница за моя кредит.
Нали не сте забравили? - Не съм, за Бога, не бих могъл!
Но пък точно сега? Пътувам и не нося толкова много…
В това куфарче сигурно носите нещо, нали?
Това е… - Хайде, просто ми го дайте.
Не, не мога просто…
Хайде.
Хайде!
Сега!
Можеше просто да си идеш вкъщи, идиот!
Трябва да го скрия някъде.
Ти…
Винаги си бил такъв.
Изобщо не си се променил.
Как така? - Погледни ме внимателно.
Спомни си!
Спомни си човека, когото провали преди 25 години.
Спомни си лицето на приятеля,
когото лично обвини и изпрати в каторгата.
Едмон Дантес?
Едмон, пази добре това.
Ти ще бъдеш следващия капитан.
Да!
Искали сте да ме видите, капитане?
Данглар, има някакви разминавания в таблиците ни.
Миналия месец, докато бяхме на Алфа Кентавър…
Чуй! Това е незаконно!
Този път ще го прикрия, но ако се повтори…
Вече се мислиш за капитан, а?
Да вдигнем наздравица за Едмон!
Мерцедес е полудяла по това момче!
Всички други за нея са пълни боклуци! Боклуци!
Следващата седмица двамата ще вдигнат парти за годежа, а?
Поздравления!
Желая им вечно щастие! Аз…
Поздравления!
Няма перфектни хора.
Нали така, Фернан?
Всеки може да се провали веднъж или два пъти, нали?
Накъде биеш?
Когато капитан Лукре почина, той даде на Едмон едно писмо.
Какво ли има вътре?
Казват, че е изключително важен документ.
Доста интересно звучи, нали?
Ако правителството си го потърси, какво ли ще стане с Едмон?
Едмон! Едмон!
Мерцедес! Станала е някаква грешка! Не се тревожи за мен.
Значи си жив?
Колко отдавна беше!
Дните, когато заедно пътувахме
на борда на "Фараон" и…
Какво искаш от мен?
Грешиш, ако мислиш, че аз съм те натопил!
Фернан искаше твоето момиче!
Казах му за писмото, защото беше така отчаян!
Мислехме, че ще е забавно.
Просто една шега!
Заради своята завист изпратихте
един млад невинен в затвора.
Прав ли съм?
Грешиш! Не беше така!
Беше просто раздразнение!
Ти ми лазеше по нервите! Нямах друга причина!
Исках просто да изчезнеш от очите ми!
Това!
Невероятно! Това е невероятно! - Оценявам откровеността ти.
Сега приеми моят начин да ти се извиня.
Почакай малко! Чакай, Едмон!
Радвай се. Всичко, което докоснеш, ще бъде злато.
Почакай!
Вземи.
Чакай! Не ме оставяй тук!
Моля те! Върни се!
Един падна.
Това тук не е хотел.
Къде е графът? - Него ли чакаше?
Колко настоятелен млад човек! - Стига вече! Аз…
Просто искаш да говориш с графа, нали?
Млъквай! Ти нямаш нищо общо с това!
А тъкмо се бях засилил да ти кажа къде е твоят човек.
Не ми прави физиономии!
Графът е на път. Сигурно сега е с Данглар.
Наистина? - Ако си търсиш боя,
едва ли би имал по-добра възможност.
Ти си негова дясна ръка, нали?
Защо тогава не се опита да го спреш?
Защо не се опиташ да го разбереш? Защо?
Не говори така, сякаш знаеш всичко!
Защо не можеш да разбереш? Той иска своето отмъщение.
Не може да забрави миналото си.
Иска да направи това, което мисли за правилно!
Може би, но трябва да говоря с него,
преди да е загубил всичко!
Казват, че утре ще има процес срещу Вилфор.
Сега е време за лягане. Върви си вкъщи!
Графе, това момче е по-силно,
отколкото изглежда.
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
КРАЛЯТ НА ПЕЩЕРАТА Граф Монте Кристо
Случаите с отровените в дома на Вилфор, както и опитът
за убийство на графа, ще бъдат разгледани сега.
Нека сме наясно, че действията ми не са породени от лични интереси.
Направих го, за да защитя мира и реда в Париж.
Не се чувствам виновен и не ме е срам от това, което се случи.
Не можеш да минеш без разрешение! Върви си!
Отровата е оставена от Елоис, втора съпруга на господин Вилфор,
която се опитала да отрови дъщеря му, за да вземе наследството й.
Господинът обвинил граф Монте Кристо за всичко и се опитал да го убие.
Тези действия, предприети от господин Вилфор, по-скоро…
Как смеете? Граф Монте Кристо не значи нищо за нашия град!
Дори може да е шпионин, изпратен ни от Империята!
Той би трябвало да бъде арестуван,
след като крие своята истинска самоличност.
Това ли е проблемът? - Моля?
Искам да повикам свидетел, който да говори за миналото на обвинения.
Тишина! Името на свидетеля.
Казвам се Андреа Кавалканти. Поне по документи.
Разкажете ни вашата история.
В сиропиталището ме наричаха Бенедето. Не знам истинското си име.
Доколкото знам, вие сте наследник на богата фамилия.
Недейте така! Не съм никакъв аристократ.
Бил съм изоставен като пеленаче,
отгледан в сиропиталище и захвърлен на улиците.
Кражби, палежи, убийства, това можех.
Каква връзка имате с моя случай?
Голяма. Дойдох да разкрия тайната на моето рождение.
Глупости! - Тишина, моля!
Свидетелят да продължи.
Роден съм в Олтей.
Домът, който графът сега използва за вила.
Опитали са се да ме погребат веднага след появата ми. В малък ковчег.
Баща ми сигурно е бил в паника.
Кой би си позволил да има дете от любовницата си?
Обществото не прощава.
Точно затова е отвел майка ми на такова място.
Ваша чест! Мисля, че е достатъчно. - Моля, запазете тишина!
Платили са му, за да говори така! Кой те нае?
Моля ви! Не сме се виждали от 17 години!
Можем да приложим като доказателство и резултатите от ДНК тест.
Това е? - Ковчегът.
Това, което съм получил вместо люлка.
Достатъчно!
Напълно достатъчно е.
Точно навреме! Нека ви представя и майка си.
Баронеса Виктория Данглар.
Не е ли вярно, майко?
Баща ми е искал да ме погребе в този сандък в градината.
Момчето ми, моето момче!
Прости ми! Прости на майка си!
Тишина! Замълчи! Та тя е полудяла!
Татко! Не говори така за нея! Звучи ужасно!
Той е бил! Той го е измислил!
Ваша чест, тази история е негова!
Как иначе? Детето отдавна е вече мъртво.
Как би могло…
Ваша чест, вземете тези негови думи предвид.
Не, аз просто… - Тишина!
Изслушайте ме! Това е капан! Той е измамник!
Един прислужник ме спасил и ми дал това.
Сигурно ме е загърнал с него, за да не замръзна.
През целия ми живот е било единственото важно нещо за мен.
Все пак е единственото нещо,
което ме свързва с теб.
Значи наистина си ти?
Съжалявам, татко.
Ако не бях го казал, никога нямаше да приемеш истината, нали?
Исках да се срещнем, татко.
Сбогом.
Защо… защо?
Замълчете! Омръзна ми да гледам физиономиите ви!
Всички вие, до един, сте същите като него!
Криете се зад красивите си маски!
И ти! И ти! И ти също!
Доколкото помня Дантес живееха някъде наоколо.
Не ги знам. Тук отдавна не живее никой.
Едмон…
Мерцедес.
Ти си още млада, а се говори,
че моето момче няма да се върне скоро.
Не бива да пропиляваш дните си с грижи за старец като мен.
Моля те, върви! Лятото скоро ще приключи.
Не! Няма!
Той ще се върне! Знам го!
Проклетник!
Как сте? По-добре, нали?
Кой си ти? Защо ми причиняваш това?
Нима си забравил?
Невинният младеж, когото преди 25 години
осъди още в Марсилия?
В онова писмо намери собственото си име,
затова реши да прехвърлиш вината.
Едмон Дантес!
Наистина ли си ти?
Човекът с това име загина в замъка Иф.
Завърна се като Краля на пещерата.
Онова твое писмо беше наистина опасно!
Ако не бях направил нещо, щеше да настъпи хаос! Нямах избор!
Но разбира се, господин Вилфор!
Само че истината е, че просто искаше да се защитиш.
Спазвах законите.
И нима така постигна всичко, което си сега?
Било е за нищо!
Всъщност, в иглата имаше отрова.
Какво? - Тя е като благословия.
Ще те изпрати в свят, откъдето
никой да не може да те върне.
Почакай!
Не! Не! - Вилфор, служителят на закона.
Крилата на справедливостта вече не са твои.
Той бе вторият.
Стани.
Вие прекосихте забранената граница!
Според точка 59-та от Закона това действие…
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Миналото никога не ни напуска.
Отмъщението носи зло и още повече болка.
Следва действие 22: "Контраатака".
Чакай и винаги се надявай!